В деня, в който дойде краят на света,
съдбата на човечеството бе побрана в малка метална касета.
Срещайки се в тайно убежище,
архитекти, учени и инженери решиха, че е останала само една надежда.
Да се построи подземен град
проектиран да пази гражданите си защитени през идните поколения.
Подсигурете касетката. Програмирайте я за 200 години.
Ще ги поддържа в града за 200 години.
Сигурни ли сте, че е достатъчно? - Никой от нас не е сигурен в нищо.
Ще се надяваме.
Подрастващите поколения няма да знаят за външния свят.
Ще им бъде спестена скръбта по загубения свят.
За доброто на цялото човечество.
Касетката бе поверена на първия кмет.
А тя я предаде на приемника си.
Минаваха години.
И касетката преминаваше от кмет на кмет.
Никой не знаеше какви тайни съдържа тя.
Но помнеха, че ще се отвори, когато е най-необходимо.
Съдбата обаче пое друга посока.
И веригата беше прекъсната.
Касетката бе скрита и забравена.
Градът западаше и се рушеше. И тогава,
с тихо прищракване, касетката се отвори.
ТАЙНАТА НА СКРИТИЯ ГРАД
Татко, ти чу ли това? - Да, побързай. Да не закъснееш.
Старая се. - Гордея се с теб, синко.
Днес е важен ден. - Да.
Само дано не ме назначат на безполезна работа.
Ние не избираме работата в Деня на назначението, това не е същината.
Важното е да вършиш...
своята част.
Едно, две, три, четири...
пет, шест, седем, осем...
Стават все по-продължителни.
Тази беше. - Да, и е третата за седмицата.
Генераторът е единственият ни източник на енергия.
Всички електротехници и механици... - Ако стане...
трябва да докладват в участъците си. - Всички сме свършени.
Това е драматично. - Татко, това място се разпада.
Не, няма да стоя със скръстени ръце, докато Ембер се руши.
Ще се добера до генератора, каквото и да ми струва.
Поздравления...
по случай този забележителен момент:
вашия Ден на назначението.
Закъснявам!
Лина, добре ли сте с баба ти? - Да, добре сме.
Какво ви е, г-н Ток? - Поредната авария, Лина.
Здравейте.
На осем или 18, идва времето...
да се отзовете на призванието си. - Здравейте, г-н Боуз.
Стой! - Покажете Книгата на град Ембер.
Трябва да се подпишеш! - Закъснявам!
Псст! Лизи.
Заклеваме се... - Във вечна вярност към нашия град.
Заявяваме безкрайна благодарност на Създателите...
които избраха този град с най-огромна загриженост.
Процъфтяваме над нашата могъща лееща се река.
Виреем благодарение на безкрайната способност на мощния ни Генератор...
пулсиращ в самия ни център като величествено сърце.
Извън Ембер, мракът покрива всичко и завинаги.
Нашата светлина е единствената в тъмния свят.
Това е истината.
Чантата.
Бъди първият, узнал своето бъдеще.
Давай, младежо.
Прочети го на глас.
Помощник електротехник.
Ще работя с Генератора.
Помощник на Пазача на времето..
Ще работиш с часовниците.
Помощник на майстора по ремонтите. - Те водят весел живот.
Помощник в Оранжерията. - Така, момиче.
Белене на картофи. - Ще си сръчна.
Склададжийка. - Жизненоважна работа.
Избирай, млада госпожице.
Водопроводи?
По-високо, за да чуем всички.
Аз съм Работник по водопроводите.
Много ти провървя, момиче, това е важна работа.
Чистач на плесен. - Имаме Чистач на плесен, чудесно.
Вестител.
Избрах тъпа работа, но пък твоята... - Лина.
моята е като ярка крушка спрямо нея. - Лина.
Викай, ако ти трябвам. - Размени се с мен.
Какво? - Смяна на работите, моля те, трябва.
Искаш да работиш с Водопровода?
Искам да съм Помощник електротехник, при Генератора, но Джос не разменя.
А аз по-скоро ще умра, отколкото да съм Вестител.
Губя си времето, а градът се разпада… - Да.
Какво? - Да.
Благодаря ти, Дун! - Благодаря!
"Светлината на лампите е нищо,
има по-ярка светлина"... - Г-жо Мърдо!
Как мина Деня на назначението? - Аз съм Вестител.
Това е прекрасно, Лина! Поздравления!
Бабо!
Бабо! Къде си?
Аз съм Вестител.
Не бива да си съчиняваш. Ти-ти не си Вестител, Лина.
Но днес е Деня на назначението, спомняш ли си?
О.
А къде е Попи? - Попи ли?
Попи? - Тя ми помагаше да търся нещо.
Аз... Това е на Попи.
Попи.
Попи, пусни това от устата си..
Вземи.
Това е за теб. - Благодаря.
Сам го направих. - Да, познах.
А... за какво е това? - По случай завършването ти.
Имам предвид, за какво служи?
Сам ще се досетиш.
Капачката служи не само да държи течността да не изтече от бутилката.
Най-важното е, бъди внимателен.
Обръщай внимание на всичко - всичко, което виждаш.
На това, което другите не забелязват.
И ще знаеш това, което за другите е неведомо.
Животът няма да те подхлъзне.
Как ще се разпоредиш с него, това е по-важното.
Какво ще кажеш?
Полезно нещо, татко.
Няма ли да хапнеш?
Не съм гладен.
Трябва да преместим онзи.
Ей.
Шшт, шшт, шшт, шшт. Ей, спокойно. Счупил си си крилото.
Хм.
Лека нощ, Лина. - Лека нощ, Попи.
Аз ще ти пусна гласовете, а ти заспивай, нали?
Юху.
Има ли някой вкъщи?
Е, не ме чакай за вечеря, скъпа.
Ще се прибера преди да изгаснат лампите.
Г-н Мейфлийт, обувките ви са готови.
Здравей, Рейн. Клери е.
Пръскачката на номер две пак се повреди.
Рейн, Бъроу е.
Размишлявах върху това.
Наблюдавах моето момче и...
Премислих. Промених мнението си.
Съгласен съм.
Къде отиваш?
Лина Мейфлийт се явява по служба.
Подранила си, Мейфлийт.
Спокойно. Спокойно.
Осем часа!
Всички по местата!
Красив е. - Носи го с чест.
И го пази. Дръж го винаги в добро състояние.
Непременно.
Постът ти е на площада Гарн.
Почакай!
Ще ти обясня правилата.
1. Когато клиентът...
...дава поръчение, повтори го за да си сигурен, че ще го предадеш вярно.
2. Винаги носи червения плащ, за да те разпознават хората.
3. Клиентите ни плащат по 20 монети...
независимо от разстоянието, така че, тичай бързо.
Аз обичам да тичам бързо.
Прекрасно, впечатлен съм.
А сега, тръгвай!
Седни. Седни.
Този комбинезон ще облечеш върху дрехите.
А в този колан са всички необходими инструменти.
Струва ми се, че тези ботуши все още вършат работа.
Ще са ти нужни за работата с тръбите.
Благодаря. - Този шкаф е твой.
Оставяй тук обувките и всичко останало.
Ясно? - Да.
Добре. Пробвай това
Имаш голяма глава.
Опитай тази.
О, тази става.
Е, чудесно. Напиши тук своето име.
Защо? - Защо ли?
За случай, че стане нещо с теб.
Човекът, който носеше тази каска преди теб, се удави.
Ако името му не бе на каската, нямаше да разберем кой е.
Вземи, използвай това.
Мисля, че мога да разбера какво става с генератора.
Кога ще го видя? М?
Готово.
Съл?
20 монети, моля.
Ей, забави малко.
Клери!
Клери, това съм аз.
Я да те видя.
Ронър ми каза. - За теб е първото ми съобщение.
Чудесно, слушам.
От Арбин Суин, зеленчукопродавач.
Да го чуя.
"Ако това е картоф, значи аз съм секси младеж".
Помощ!
Стой назад.
Може да е заразен. Бил е в непознат район.
Не го доближавайте.
Не го видях, но минах край него. Кълна се. Беше колкото къща.
Просто опитвах да изляза покрай реката.
Беше толкова тъмно. Сграбчих го отгоре.
Трябваше, за да не сграбчи мен! - Не го докосвайте!
Дръпнете се назад! Назад!
Трябваше! Не! Ау!
Знаех, че е тъмно, но не знаех, че е толкова тъмно.
Не можах да видя нищо.
Защо той рискува да бъде хвърлен в затвора...
когато всеки знае, че законът забранява да се излиза от тук?
Хайде, движи се!
Нас това не ни засяга. Имаме си достатъчно грижи.
Твоят баща щеше да знае как да оправи тези картофи.
Не задълбавай много, Лина.
Всичко е ръждясало. - Да.
Това трябва да се смени, Съл. - Да.
Къде са новите тръби? - Нови тръби?
Нямаме нови тръби...
вече двайсет години, откакто съм тук.
Да.
Кърпим ги толкова отдавна, че имаме повече кръпки, отколкото тръби.
Тук, дръж това.
Браво. Така е добре.
Въртим в кръг. Там.
Добре. А сега да проверим.
Притисни го.
Държи ли?
Ъ, не задълго.
Не задълго? И не задълго е добре.
О.
А-ами ако нещо се случи? - Същото както винаги.
И какво? - Ние ще се справим.
Ами авариите? Става все по-зле. Те са... Те са... Те са...
Забави малко, хлапе.
Трябва да се научиш, че всяко нещо е с времето си.
Е, а какъв е т... Какъв е този тунел?
Тунел 25. А онзи е 26.
Откъде знаеш?
Да вървим.
Какво измерва? - Налягането.
На помпите.
А това?
Не знам, не е моя работа.
Но ти работиш тук вечно. Как може да не знаете?
Толкова неща са ми на главата...
достатъчно съм зает.
А може ли да отидем до Генератора?
Трябва да има друг път до Генератора.
Ха. Този тунел е изтрит.
Ей! Какво правиш тук?
Ти не работиш в склада. - Ти си... Ти си Лупър.
Ъ, с брат ти учехме в един клас. - О.
Благодаря, че ме осветли. Затова ли си тук?
Не, само изучавам водопровода. - А?
И-изучавам тръбите. Видях това... - А?
Това въже. И-и-изгубих се. Съжалявам.
Да, е, губи се пак! - О!
Добре ли си?
Ха.
Тук съм!
Светлина, хайде.
Помогнете ми! - Моля те.
Хайде, моля те.
Лина? Лина?
Дун? - Лина, продължавай да говориш.
Дун, къде си?
Къде си? Ей, добре ли си?
Да. - Продължи да говориш. Добре ли си?
Да, добре съм.
Нещо не е наред.
Никога не са продължавали толкова.
Какъв е този шум? - Генератора.
Но могат да го оправят, нали? - Може би засега.
Но ние... Надбягваме се с времето.
Трябва да действаме.
Имаше един човек сутринта.
Върнал се от Непознат район. Каза, че е чул вода.
Мислили ли си някога, че може да има изход навън?
Изход от Ембер?
Всички Водопроводчици.
Всички Водопроводчици, Електротехници и Инженери...
Трябва да слизам при Водопровода. - Да докладват незабавно.
Пази се, Лина, чуваш ли? - Дун.
Внимание, всички Водопроводчици. - Дун! Чакай!
Всички Водопроводчици, Електротехници и Инженери, докладвайте незабавно.
Откъде взе това?
Мисля, че е от някакво животно. - Не, ти откъде го взе?
Човекът се върна с него от Непознатия район.
От бръмбар е.
Вестител! - Красиво е.
Може ли да го задържа? - Имам съобщение.
Г-це Семпъл, първо трябва да отида у дома да видя баба.
Предай го по пътя. Кажи на всички.
Седем минути!
Спирането на тока продължи седем минути!
Два пъти по-дълго от всяко досега!
"Бе толкова силно,
но ние живеем с радостта от нашата песен.
Градът сияе"...
Бабо!
Няма време! По-добре се размърдай!
Извън контрол е!
Тук някъде е. - Какво е тук?
Някъде. Нещо. И е много, много важно.
Моят пра-прадядо... Той ми го каза.
Почакай тук.
Попи, не! Дай ми го.
Изплюй го!
Попи, хайде.
Поп... Ммм! Добре.
Бабо, повреждаш креслото.
Ти-ти си я намерила.
Това ли търсеше? - Аха.
Сигурна ли си?
А какво й е важното?
Аз... Забравих. Не си спомням.
Не си спомням.
Е, бабо, трябва да се връщам на работа.
Добре.
До после, Поп.
Джос? Джос.
Даже не питай. Генераторът е повреден. Безнадеждно е.
Следващо зареждане!
Имам съобщение за Сийли Шнеп.
Аз съм Сийли Шнеп, какво има?
Мън Милдърс ме изпраща. - Така ли?
Иска да ви кажа, че няма да успее да дойде днес на обяд.
О. - Каза, че живеете много далеч...
а той се бои от авариите.
Имам съобщение...
за кмета.
"Товарът ви е прибран".
Добър ден, Вестителю.
Какво те води в Заседателната зала?
Имам съобщение за кмета.
Чудесно.
Оттук, ако обичаш.
Това са портретите на всички кметове на Ембер.
Това е мой родственик.
Той е моят пра... пра...
не знам колко още "пра"-дядо.
"Под Мортуърт. Седми кмет на Ембер".
Още живеем там, където той е живял по-рано.
Ммм.
Влезте.
Помня те от Деня на назначението.
Тя е пряк потомък на нашия седми кмет.
Нима? Колко мило. Как ти е името?
Лина Мейфлийт. - "Мейфлийт"?
Хубава фамилия за вестител.
С бързоходни крака.
Очевидно си родена за тази работа.
Какво съобщение имаш за мен, Лина Мейфлийт?
От Лупър е, сър.
О.
"Товарът ви е прибран".
Превъзходно.
Какви са тези касетки на портретите, сър?
Това част от съобщението ли е?
Не. Просто ми е интересно.
Благодаря ти.
Внимание. Теч от канализация на апартамент 14.
Водопроводчици и Ведроносци, уведомени сте.
Само се грижа за себе си. Чувал си слуховете. Знаеш какво се говори.
Всичко ще се провали завинаги. - Какво ще се провали завинаги?
Почисти си ушите преди да си вреш носа.
Казах "промени".
Ще се промени към добро.
Предаде ли посланието?
Ембер е тук отдавна.
С аварии или без аварии...
Генераторът никога не спирал.
Генераторът няма да изтрае.
Разпада се.
И никой не знае какво да прави.
Нещо наистина не е наред.
А какво знаеш ти за това?
М?
Какво можеш да направиш ти?
Как ще обясниш това, че преди са били мънички?
Не си блъскай главата.
"Ембер"...
"време"...
"поддържа живота"...
"1. Преминаване"...
"2. О-освобождаване"...
Каква е блестяща.
Как мислиш, какво е това?
Трябват ми 20 кутии крушки.
В магазина нямам грах. Трябват ми 15 консерви.
Е, нямам 15. Мога да дам само 3.
Не ми ги разправяй. Вчера видях доста консерви в супермаркета на улица Пот.
Сигурно затова днес са останали толкова малко тук, нали?
Не ми се прави на умна. - Какво искате? Грах от въздуха?
Следващият! - Имам нужда от помощ сега, моля ви!
На-намери ли я? - Легни си, Ру.
Ние дали... - Трябва да лежиш днес.
Намерихме я, бабо.
Намерили са я.
А какво е това, бабо?
Разкажи ми.
Не я карай да говори сега. - Намерили са я.
Най-добре за теб е да поспиш.
Не може ли да й дадете лекарство?
Лекарствата са ми малко, извинявай.
Колкото може по-често й давай вода.
А може ли да прегледате Попи?
Вдигни ги над нея.
Ще погледна в устата ти. - Не захапвай.
А това как се озова там?
Попи. Попи, престани.
Попи, стой мирно. Не се движи.
Добре. Добре, държа те.
Бабо, идваме.
Бабо?
Ще се наложи да спите заедно с Попи, но леглото е широко.
Попи, хайде да приготвим вечеря, докато сестра ти подреди.
Знаеш ли своята част?
Ъ...
Знам я добре от миналата година.
О, Великия ден на Песента е много важен.
О, той възвисява изцяло сърцата ни. Какви сме късметлии.
На мен не ми се струва така напоследък.
Няма за какво да се тревожиш. - Угасването тревожи всички.
Помощта идва.
Помощ? - Мхм.
Кой е построил града ни, скъпа?
Създателите? - Точно така.
И създателите ще дойдат отново и ще ни покажат пътя.
Каквато и да е тя, бабо, аз ще разгадая загадката.
Обещавам ти.
Каза "водопровод". - Затова го донесох на теб.
Шрифтът...
Знаеш ли за какво ме подсеща?
Хайде. Ще ти покажа нещо.
Какво правим тук?
Създателите са ни оставили книга. Учихме го по история.
Продължи. Отвори я.
Т-това е позволено само на кмета.
Тези инструкции са написани от Създателите.
Шрифтът е точно същият.
Хайде.
И аз трябва да ти покажа нещо.
Охо. - Какво ще кажеш?
Мисля, че е инструкция. - Да?
Само не разбирам защо всичко е в кръг?
Но съм сигурна, че е важно. - Сложи "Д".
Какво? - Сложи "Д".
И-З-Х-О-Д. Изход.
Ами ако има изход от Ембер?
Не мисля, че ни е разрешено да сме тук.
Този тунел беше изтрит от картата на Съл.
Води до заключена стая.
Това трябва да е тя.
Както и последния път. - Хайде.
Времето преди аз да... - Шшт.
Ще ни оставите като заложници.
Хайде.
Какво е това?
Нямам представа.
Бягай.
Лина! Тук горе!
Давай, давай, давай, давай, давай! Бързо, бързо!
Побързай! Вземи касетката!
Бягай!
Ей!
Тук!
Лина! Лина! То се заклещи! Скачай!
Благодаря за гениалната идея.
Къртиците трябва да се хранят през цялото време, за да оцелеят.
Сигурно и те са толкова гладни, колкото нас.
Виждала ли си складовете? Съвсем празни са.
Храната ще свърши.
Но това не е важно. Генераторът няма да издържи.
И скоро ще настъпи вечен мрак.
"Мейфлийт". Това е моята фамилия.
Човекът, носил тази каска преди мен, се е удавил.
Удавил ли?
Работел е тук.
Няма никаква вода, само напоителни тръби.
Как би могъл да се удави?
Толкова ми липсва.
И мама също.
Как да се досетя какво е това.
Има само нули.
Това е най-страшно от всичко.
Какво ще отброява след нищото?
Напомня ми за Страшния съд. - О, шшт.
Моля те, скъпа.
Не прави нищо глупаво.
Няма да понеса да загубя и теб.
Как е умрял, Клери?
О.
Наистина ли се е удавил?
Баща ти също мислеше за деня на Страшния съд.
И вярваше, че съществува изход от Ембер.
Не успях да го разубедя.
Казах му, че е наш дълг да стоим тук, да се справим с проблемите си.
Че е незаконно да се стремим към Непознатото.
Защо това е незаконно?
Баща ти казваше: "Ако реката тече,
трябва да идва от някъде и да отива някъде".
Сигурно е прибързал. Н-не знам.
Тунелът се наводни и...
И баща ми загинал.
Сам ли е бил?
Всички останали се измъкнаха преди да се срути.
Мислех да отнеса касетката на кмета.
Да! Направи го.
Направи поне това, моля те.
Нека той се справи с всичко.
Настъпи време на изпитания и беди.
Проблемите ни са внушителни.
Нужни са ни отговори.
Но освен отговори,
и това е по-важно от отговорите,
са ни необходими решения.
М-мхм. - Да.
И за да намерим тези решения,
предлагам да започнем щателно разследване.
Да. Да.
И днес обявявам създаването на специална комисия
за проучване на авариите.
Има ли доброволци?
Днес ние сме единни, народ,
надигащ се срещу надвисналата тъмнина.
Мой ред е!
Лизи.
Лизи!
Не пипай! Дай ми това!
Праскови! - Е, добре! Махайте се!
Дръпни се!
Какво е "ябълково пюре"?
Ей, дай ми нещо!
Ананас?
Дай ми това! - Хайде!
Никой не е ял ананаси от времето, когато баба е била дете. Откъде са?
Дай ми това!
Лизи! Откъде взе тази храна?
Добре.
Взех я от своя приятел. - Ти нямаш приятел.
Е, не официално, но един младеж много ме харесва.
Той проучва складовете, по-специално крайните.
Те са празни по документи, но в действителност не са.
Аз ще ти дам малко, а ти няма да се раздрънкаш.
Това не е хубаво, Лизи. - Той казва, че скоро всичко свършва,
защо да не си поживеем?
А ето го и него.
Дун!
Бихте ли...
Дун!
Трябва да ти кажа нещо.
Лупър е бил в коридора пред 351 стая.
А преди това предадох послание на кмета от него.
Има нещо в тази стая, нещо важно.
Колко много храна има тук.
Върви.
Мислех, че кметът се преструва за търсенето на решение.
А той не е лъгал.
Намерил е решението.
Попи. Хайде да си лягаш.
Време е да спиш.
Може ли да натискаш педалите?
А какво е това?
Автоматичен секретар, от телефона на родителите ми.
Когато сме имали такива.
Юху. Юху!
Има ли някой вкъщи?
Е, не ме чакай за вечеря, скъпа. - Това е гласът на татко.
Ще се прибера преди да изгаснат лампите
Рейн, Бъроу е. Размишлявах върху това.
Наблюдавах моето момче и... Премислих.
Промених мнението си.
Какво ти е?
Той ме излъга.
Къде тръгна?
Ще се срещнем в оранжерията, нали?
Лека нощ, младежо.
Как мина репетицията?
За Пеенето.
О, д-добре.
Беше наистина добре. - Добре.
Лека нощ. - Лека нощ.
Татко, чух те.
Чух те на автоматичен секретар...
Лина Мейфлийт пази автоматичния секретар на родителите си.
Чух те да казваш на баща й, че ще участваш.
Опитал си да излезеш от града, нали?
З-защо бих го направил?
Заради мен.
Татко.
Моля те.
Ние сбъркахме. - Не, били сте прави.
Изходът съществува.
Да, Рейн също мислеше така и загина заради това, синко.
Татко, има изход през водопровода...
Но трябва да ми разкажеш всичко, което знаеш.
Кажи ми, каквото знаеш. - Аз нищо не знам. И ти също.
Създателите са оставили инструкция.
Създателите са ни изоставили.
Не, не са. Не са, татко. И мога да го докажа.
Докажи ми.
ВЕЛИКИЯ ДЕН НА ПЕСЕНТА
Почакайте!
О. Честит Велик ден на Песента, госпожице.
Трябва да поговорим насаме.
Добре тогава.
Ще ви кажа нещо тайно и много важно.
За какво става дума? - Кметът има бункер в един тунел.
Пълен е с храна.
Запасът от храна не е толкова малък, колкото мислят всички.
Според теб кметът краде?
А Лупър, склададжията, му помага.
А, това е шокиращо.
Шокиращо. Аз съм шокиран.
Трябва да доложим за това.
Ела с мен.
Браво, Лина Мейфлийт.
Когато го арестувате, с Дун ще ви покажем къде е стаята...
Почакайте. Къде отиваме?
Моля за извинение, Ваша чест.
Помните ли Лина Мейфлийт?
Тя иска да ви обвини.
Да ме обвини в какво?
В кражба на храна от народа на Ембер.
Аз обичам своя град и всички в него.
Никога не бих постъпил така.
Ние видяхме стаята ви! И вас видяхме вътре!
"Ние"? - Тя и приятелят й Дун Хароу.
Каква е тази касетка?
М?
Тя е моя.
Изглежда необичайно.
Откъде я взе?
Ти си роднина на един от кметовете.
Да. Ъ, бил е седмият кмет.
Много неща се загубиха, когато почина седмият кмет.
Може ли да видя касетката, Лина?
Защо? - Какво има вътре, Лина?
Имам официални пълномощия за това.
Касетката, дай ми я.
Тя не е ваша. - Дай касетката!
Не! - Вземете я. Веднага.
Вземете я! Размърдайте се.!
Хванете я!
Взехте ли я?
Вземете я.
Спри! След нея!
Това домът на Дун Хароу ли е?
Тук ли е той?
Н-н-не чувам, малко съм глух. Г-говорете по-високо.
Дун Хароу! - Дун Харо... Не, аз съм Лорис.
Търсим Дун Хароу. Обвинен е в предателство към града.
Това е ужасно. Ако е така, вече не ми е син!
Предателството е най-лошото от всички престъпления.
Създателите са казали: "Ако имаш доказателства, следвай ги.
Капачката служи не само да държи течността да не изтече от бутилката".
Заловете го! - Ъ, ще тръгнем насам.
Дун! Стражата е тук! Предател!
Тук вътре. Следвай го. - Влизат да те заловят!
Клавиатурата е тук някъде.
Какво прави той?
Само момент. - Той е луд.
Оттук ли се влиза в апартамента ти? - Очевидно не.
Нагоре!
Преследват ме! - Кой?
Стражите. - Защо?
С Дун, ние... Бързо.
Какво значи това? Ще закъснеем за Великия ден на Песента.
Е, извинете, госпожо.
Аз... Търся Лина Мейфлийт.
Е, тя не е тук. Сигурно е вече на площад Харкън.
Добре, добре. Може ли сам да се убедя в това.
О! Извинете. Моля за извинение! Съжалявам.
Знаете ли, кметът лично я покани.
Оранжерията. Ъ, тя има среща с приятеля си в оранжерията.
Това ще помогне ли?
ИЗДИРВАТ СЕ ЗА ЗЛОВРЕДНИ СЛУХОВЕ
НЕЗАБАВНО СЪОБЩЕТЕ ЗА ТЯХ НЕ ИМ ВЯРВАЙТЕ
Какво правите? Унищожавате храна.
Нашата храна!
Псст!
Предупреждавам.
Ако открия, че си помагала, укривала или съдействала на тези деца...
А защо да го правя?
Бях информиран, че са тръгнали насам.
Кой ви даде тази информация?
Това е служебна тайна.
Искам да разбереш следното. Ако си замесена, ще съжаляваш.
За всичко, което видиш или чуеш...
ми съобщи.
Иначе... ще има последици.
Ако в бъдеще се случи нещо, и ти го чуеш или видиш...
ще очаквам да ме осведомиш.
Не забравяй, аз съм ухото на кмета.
Хмм.
Добре.
Оставете двама стражи отзад!
Трябва се измъкнем оттук.
Още сега.
Какво е това?
Баща ми е направил това.
Не изглежда много надеждно.
Това е на баща ми.
Всичко, което прави той, изглежда така.
Как така - баща ти?
Бъроу - неговият глас е на вашия телефонен секретар.
Но баща ти се казва Лорис.
Бъроу Хароу. Това му е прякорът.
След няколко блъснати ръчни колички. - А ти си синът от записа!
Значи родителите ни са се опитали да избягат заедно оттук.
Опитали са.
Времето ни е малко, стражите ще се върнат за нас.
Педалите!
И така, стой тук и бъди мирна.
Нали? Аз ще бъда наблизо.
Къде е Лина? - О... мислех, че е тук някъде...
Виждаш ли нещо? - Едва.
И ето че настъпи онзи момент от годината...
когато поспираме, за да възпеем нашия дивен град.
Маяк от светлина...
в света на тъмнината.
Задръж!
Помогни ми да го покрием.
Това чудо на планирането...
това велико достижение...
нашият град Ембер.
"Това е всичко, което знаем,
Ембер е вечен.
Когато лампите светнат,
ще бъда с теб.
Когато лампите светнат,
надяваме се, завинаги".
Започнаха да пеят.
Утрото изгрява. Прекарва известно време с теб"...
О, имам още нещо да ти покажа. Кметът Коул също има такава.
Сам ли ти го даде? - Не съвсем.
Генераторът.
Добре, трябва да отидем там.
И то веднага.
Да тръгваме.
Почакай. Попи.
"Ще бъда с теб,
това е всичко, което знаем.
Ембер е вечен.
Когато лампите светнат"... - Юху!
"Ще бъда с теб
това е всичко, което знаем. - Юху!
Ембер е вечен.
Когато лампите светнат... - Юху!
ще бъда с теб.
Когато лампите светнат... - Ела.
надяваме се, завинаги".
Това е.
Попи.
Може би той знае.
Съл. Съл.
Трябва да го изправим.
Събуди се. Съл, има ли ключ от генератора?
Разбира се, че има.
Чудесно, и къде е той?
Не знам, не е моя работа.
Постой.
Нещо не е както трябва.
Създателите са били мъдри, биха го направили просто.
Не бих нарекъл нищо от това просто.
Биха помислили за всичко.
Планирали са...
всичко.
Дун.
Има нещо зад тези шкафчета.
Попи, хайде, да вървим. Бързо.
Тук трябва да има вход.
А тези... за какво са?
"Лод-ка".
"Лодка".
Добре. "Освобождаване", "Завъртане", - На нещо.
"По часовниковата стрелка". - "Часовникова стрелка".
Това е. Това трябва да е.
Добре.
Попи!
Идват още.
Има още една. Виж.
Нивото на водата е много ниско! Ще се разбие.
Тя трябваше да премине оттам.
Не трябва да продължаваме напред.
Нека следваме инструкцията точно. - Добре.
Така биха искали Създателите.
Добре. Хайде. - Добре. Ъ...
"Влизане"... Нещо, нещо.
"Първа зала". - Първа зала.
Зала...
Хайде, Попи. Хайде. Давай.
Това не беше "Първа зала", която търсехме.
Беше "Л". "Контролна зала".
Добре.
Картите. Да пробваме с картите.
Добре.
О, хайде де!
Хайде!
Добра работа, Попи.
Добре.
Добре ли си?
Картите. Вземи картите.
"Нагласете колело 1 на пълно завъртане".
Колело 1. Пълно завъртане.
Така. Пуснахме го. Добре. Какво следва?
Ъ, "Колело 2 напълно да се спре".
Колело 2. Пълен стоп.
Запъна.
Съл.
Съл!
Стой тук.
Съл! Съл!
Махай се, момче! Махай се!
Съл, какво правиш тук?
Тази пущина се е запънала. Ще я освободя.
Откъде знаеш какво трябва да правиш?
Това ми е работата!
Ах! Нищо не става.
Опитай това!
Ето че тръгва!
Тръгва!
Получава се, Съл! - Получава се!
Съл, това е изходът! Това е изходът от Ембер!
Къде води той, момче? - Ще разберем!
"Създателите винаги са го знаели,
но ти и ти, и ти"...
Дръж се!
Дун!
Да вървим, хайде.
Всичко наред ли е? - Да.
"За теб и теб,
и теб"...
Попи!
Съл, хайде! Сега! Трябва да тръгнем веднага! Хайде!
Трябва да държа това отворено. - Съл, ела сега! Ела с мен!
Ти тръгвай! Незабавно!
Всичко е наред!
Добре ли сте?
Добре. Влизайте в лодката! - Не видя ли какво стана с първата?
Нямаме избор. Давай!
Дръж сe, Попи.
Надвисва.
Кмете Коул?
Направих го.
Какво правите? Не ме оставяйте тук!
Стойте!
Не. Не!
Имаме уговорка. Чакайте. Чакайте!
Трябваше да сме аз и вие! Отворете!
Имаме уговорка! Имаме уговорка!
Отворете! Отворете.
Не е честно!
Вие обещахте!
Дун, надясно! Надясно!
Опитвам се!
Падаме! - Дръж се!
ПРИСТИГНАХТЕ!
Отпред има нещо.
ПРЕНАСЯЙТЕ БЕБЕТАТА В КОШНИЦИ
Добре.
ЗА ДОБРОТО НА ЦЯЛОТО ЧОВЕЧЕСТВО
СТЪПКА ПО СТЪПКА
НЕ НАТИСКАЙ
НОСЕТЕ ДЕЦАТА ВНИМАТЕЛНО
Били са прави.
Няма нищо друго, освен тъмнина.
Лина.
Синьо е.
Ембер! Може да се види!
Ехо!
Няма да те чуят. Много е далеч.
Но ние ще им съобщим по някакъв начин.
Трябва да им кажем какво има на повърхността.
Лина и Дун привързаха послание на надеждата към камък
и хвърлиха камъка към града.
Камъкът можеше да заседне на покрива.
Или да скочи в канала.
Но съдбата реши друго.
И съобщението намери пътя си.
И разкри пътя на всички.
На всички нас, които пренасяха огъня на Ембер...
през тъмнината...
за да можем отново да живеем на Земята,
сред въздуха и светлината.
Превод и субтитри: lus a.k.a. insomnias
bay victory